Николай Лилиев
Към самотата

chitanka.info

Тъмен, разкаян при тебе се връщам,

майко далечна, света самота!

Твоята тайна смирено прегръщам,

твоята тайна е моя мечта.

Те ме раниха с безименни думи

— чуждите, майко, на твойта земя, —

те вледениха със своите глуми

моята песен, и тя онемя.

Аз съм отхвърлен, забравен, оставен,

с тиха наслада безшумно руша

сънните сгради на минала слава,

нявга огряла безумна душа.

Сенки изгубени никнат сред мрака,

погледи влюбени там не следят,

моята мачта разбита не чака

стяг на спасение в тъмния път.

В моята мисъл надежда не блика,

в моята химна любов не трепти,

ала аз зная, че, майко велика,

пак ще ме срещнеш усмихната ти!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.